Частини мови – На які питання відповідають частини мови?
![](https://insajder.com.ua/wp-content/uploads/2024/01/chastini-movi-na-yak-pitannya-v-dpov-dayut-chastini-movi-1.jpg)
Зміст
- 1 Що таке частини мови?
- 2 Частини мови українською мовою. Скільки там?
- 3 Усі частини мови та питання до них. На які питання відповідають частини мови?
- 4 Відмінювані і невідмінювані частини мови. Які є частини мови?
- 5 Іменник – як частина мови
- 6 Прикметник – частина мови
- 7 Дієслово — це інша частина мови
- 8 Числівник – інша частина мови
- 9 Займенник – інша частина мови
- 10 Прислівник – незмінювана частина мови
- 11 Прийменник – незмінна частина мови
- 12 Частка – незмінна частина мови
- 13 Сполучник – незмінна частина мови
- 14 Знак оклику — незмінна частина мови
В Українській мові є 10 відмінюваних і невідмінюваних частин мови. Ми пояснюємо, що таке частини мови взагалі, і докладніше розглянемо ті частини, з яких починається навчання, тобто іменник, прикметник і дієслово. Ви повинні знати ці основи!
![Частини мови - На які питання відповідають частини мови?](https://insajder.com.ua/wp-content/uploads/2024/01/chastini-movi---na-yak-pitannya-v-dpov-dayut-chastini-movi-1.jpg)
Що таке частини мови?
В Українській мові слова поділяються на частини мови за значенням, питаннями, на які вони відповідають, або флексією. Говорячи простою мовою, частинами мови є всі слова певної мови, які описують явища, об’єкти, дії чи особливості. Завдяки такій класифікації ми знаємо, як назвати дану групу слів, можемо присвоїти їй і додати до неї іншу групу слів.
Частини мови українською мовою. Скільки там?
- іменник,
- прикметник,
- числівник,
- займенник,
- дієслово,
- прислівник,
- прийменник,
- сполучник,
- частку,
- вигук.
Усі частини мови та питання до них. На які питання відповідають частини мови?
Частини української мови відповідають на різні питання. Однак є й такі, яким не можна поставити жодних питань.
Іменник – хто? Що? (власні назви, речі, істоти, явища), наприклад Томек, собака, сир, троянда;
Дієслово – що воно робить? що з ним відбувається? (слово для позначення дій і станів), наприклад, їсти, бігти, стояти;
Прикметник – який? що? Що? чий? чий? чий? котрий? котрий? котрий? (слово, що описує ознаки, властивості живих істот, речей, явищ), напр.: фіолетовий, великий, далекий;
Прислівник – як? де Коли? (означальні властивості, особливості діяльності), напр.: давно, далеко, вчора;
Числівник – скільки? яка черга? (вказує на кількість або порядок людей і предметів), наприклад, чотири, дванадцятий, три;
Займенник – замінює інші частини мови (іменник, прислівник, прикметник, числівник) і виражає їх зміст, наприклад твій, його, мій, там, хто;
Прийменник – зв’язується з іншими частинами мови (зазвичай з іменником), надаючи їм нового значення, наприклад, над, позаду, в, над, перед, після;
Сполучник – з’єднує речення чи вирази, наприклад, або, так, і, і, так що, тому що;
Частка – вона використовується для вираження або підкреслення емоцій, наприклад, не, ж, аж, ну, давай, би, а, було;
Вигук – використовується для спонукальних, емоційних висловлювань.
Відмінювані і невідмінювані частини мови. Які є частини мови?
В українській мові існує десять частин мови: шість самостійних або повнозначних, три службових і вигук, який стоїть окремо. Самостійні частини мови – це іменник, прикметник, числівник, займенник, дієслово і прислівник. Службові частини мови – це прийменник, сполучник, частка.
Різні частини мови
Відмінювані частини мови відмінюються за відмінками, голосами, числами, особами чи родами, але не всі вони відмінюються за всіма переліченими категоріями. Вони змінюють свою форму.
Різними частинами мови є:
- дієслово
- іменник
- прикметник
- числівник
- займенник
Незмінювані частини мови
Незмінні частини мови – це ті, які завжди мають однакову форму. Це:
- прислівник
- прийменник
- частинка
- вигук
- сполучник
Частини мови також можна поділити на незалежні, які можуть зустрічатися окремо (прикметники, числівники, займенники, дієслова, прислівники), і залежні, які повинні бути пов’язані з іншою частиною мови (наприклад, прийменники, сполучники, частки).
Іменник – як частина мови
З цього зазвичай починається вивчення частин мови українською мовою. Іменник — це інша частина мови. Завдяки йому можна називати речі, людей, місця, явища та абстрактні поняття. Приклади іменників: книга, мама, дім, ураган, туга. Іменник відповідає на питання: Хто? Що?
Як відмінюється іменник? Іменник відмінюється за числами: одниною і множиною. Наприклад: книги-книги, будинки-будинки або урагани-урагани. Але він також змінюється за відмінками. Наприклад:
- Називний (відповідає на питання: хто? що?): кн
- Родовий відмінок (відповідає на питання: кого? що?): книги
- Давальний (відповідає на питання: кому? чому?): кн
- Акузатив (відповідає на питання: кого? що?): книга
- Інструментальник (відповідає на питання: з ким? з чим?): кн
- Локатив (відповідає на питання: про кого? про що?): кн
- Кличний (оклик: ой!): кн
Кожен іменник також має граматичний рід. В однині іменники можуть бути чоловічого, жіночого і середнього роду. Наприклад:
- іменник чоловічого роду – слон, Томек, мишеня,
- іменник жіночого роду – мураха, йола, кров,
- іменник середнього роду – око, повітря, порося.
У множині іменники можуть бути чоловічого і не чоловічого роду. Наприклад:
- іменник чоловічого роду – філософи,
- особистий іменник нечоловічого роду – ілюзії.
Прикметник – частина мови
Ця частина мови, як і іменник, також є однією з перших у польській мові, з якої починається їх вивчення.
Прикметник — це інша частина мови. Завдяки йому можна визначати характеристики речей, людей, місць, явищ і абстрактних понять. Приклади прикметників: цікавий, красивий, великий, сильний, чергування. Прикметник відповідає на питання: Який? Що? Що? чий? чий? чий? Котрий? Котрий? Котрий?
Як відмінюється прикметник? Прикметник відмінюється за числами: однини і множини. Наприклад: добрий-хороший, великий-великий або чергування-чергування.
Прикметник також відмінюється за відмінками. Наприклад:
- Називний (відповідає на питання: хто? що?): добре
- Родовий (відповідає на питання: кого? чого?): добре
- Давальний (відповідає на питання: кому? чому?): добре
- Акузатив (відповідає на питання: кого? що?): добре
- Інструментальник (відповідає на питання: з ким? з чим?): добре
- Локатив (відповідає на питання: про кого? про що?): добре
- Вокатив (вигук: о!): добре
Кожен прикметник також має граматичний рід. В однині прикметники бувають чоловічого, жіночого і середнього роду. Наприклад:
- прикметник чоловічого роду – хороший, дешевий,
- прикметник жіночого роду – хороший, дешевий,
- прикметник середнього роду – хороший, дешевий.
У множині прикметники можуть бути чоловічого і нечоловічого роду. Наприклад:
- прикметник чоловічого роду – хороший, дешевий,
- особовий прикметник нечоловічого роду — добрий, дешевий.
Дієслово — це інша частина мови
Дієслово — це інша частина мови. Завдяки йому можна назвати діяльність, яку виконують речі, люди, місця, явища та абстрактні поняття. У реченні воно утворює присудок. Прикладами дієслів є: я люблю, я читав, я буду будувати. Дієслово відповідає на питання: Що робить? Що з ним відбувається? В якому він стані?
Як відмінюється дієслово? Прикметник відмінюється за числами — одниною і множиною — та особами. Наприклад:
- особа однини – Я пишу
- особа однини – ти пишеш
- особа однини “він, вона, це”, – пише вона
- особа множини – ми пишемо
- особа множини – Ви пишете
- особа множини – вони, вони – пишуть
Дієслово також відмінюється за часами: минулим, теперішнім і майбутнім. Наприклад:
- пройшли: я писав, ти читав, ти говорив, ми будували, ти грав, ти слухав
- презентувати: писати, читати, говорити, будувати, грати, слухати,
- майбутнє: писатиму, читатиму, говоритиму, будуватимемо, гратимемо, слухатимемо.
Кожне дієслово також має граматичний рід. В однині дієслова бувають чоловічого, жіночого і середнього роду. Наприклад:
- дієслово чоловічого роду – він написав,
- дієслово жіночого роду – вона написала,
- дієслово середнього роду, воно написало.
У множині дієслова бувають чоловічого і нечоловічого роду. Наприклад:
- прикметник чоловічого роду – читаємо,
- особовий прикметник нечоловічого роду — читаємо.
Дієслово також має способи: наказовий, наказовий і підрядний. Наприклад:
орієнтовний
- (Я читаю,
- (ти спиш,
- (їй подобається,
- (Ми говоримо,
- (Ви жартуєте,
- (вони) божеволіють,
імператив
(ja) – [наказового способу в 1 особі однини немає],
(ти спиш,
(ми) давай спати,
підрядне
(Я) прочитав би
(ви) спали б
(ми) сказали б.
Дієслово має активний, пасивний і зворотний стан . приклади:
- активний дієприкметник – Мама одягає Касю.
- пасивний стан дієслова – Машину ремонтує слюсар.
- зворотне дієслово – Agnieszka learns.
Дієслово також має спосіб, який сигналізує про те, чи виконано дію чи ще виконується. Наприклад:
- неідеальний режим – пилососю кімнату.
- ідеально – я пропилососив кімнату.
Числівник – інша частина мови
Це також інша частина мови, яка виражає число, кількість, кратність або послідовність. Відповідає на запитання: скільки? яка черга? Числа можна розділити на кілька груп. Найпоширенішими є численні числівники , які виражають число (наприклад, один, сім, вісім, сто, тисяча та їхні варіанти за числами та відмінками, наприклад чотири [особи]) і порядкові числівники, що вказують на порядок (наприклад, перший, другий , третій , десятий тощо).
Займенник – інша частина мови
Остання відмінювана частина мови — займенник. Це частина мови, яка замінює інші, такі як іменник, прикметник, числівник і прислівник. Залежно від того, яку частину мови він замінює, він відповідає на різні питання. Приклад: вжитий у реченні займенник замість іменника відповідатиме на питання: “хто, що?” (наприклад, “він”, “той”), а займенник, що вживається замість прикметника, – на питання: “чий, чий, чий?” (наприклад, «мій», «ваш») і т. д. Частина мови, яку замінює займенник, також залежить від способу його відмінювання.
Прислівник – незмінювана частина мови
Групу незмінюваних частин мови розпочинає прислівник, який передусім характеризує дії та стани. Він відповідає на питання що?, що?, що?, і де? і коли?. Найчастіше вони утворюються від прикметників додаванням закінчення -е або -о (наприклад, добрий від хороший, гарний від гарний). Проте як несмінна частина мови вона не відмінюється ні за відмінками, ні за числами, ні за часами, ні за особами. Однак деякі прислівники можна градувати.
Прийменник – незмінна частина мови
Це незмінна і несамостійна частина мови. Прийменники поєднуються з іншими словами, надаючи їм іншого значення. Потім вони створюють прийменникові словосполучення. Важливо – прийменники з іншими словами пишуться окремо. Ми поділяємо їх на: прості прийменники (наприклад: w, z, za, ku, do, without, under, before, over, for, between, through, after) і складні прийменники, що складаються з простих прийменників (наприклад, через, між, над , серед, поруч, близько, крім, незважаючи на).
Частка – незмінна частина мови
Частки – це частина мови, яку учні важко розпізнають. Однак його відмінною рисою є те, що він підкреслює емоції того, хто говорить. Частки є, наприклад, ні, нехай, навіть, просто, -то (наприклад, давай), можливо, тоді, так, ні, нехай, можливо, ті, що, будемо сподіватися, там, уже. Хоча частки не мають конкретного значення, ми часто їх використовуємо.
Сполучник – незмінна частина мови
Сполучники — це частини мови, які з’єднують речення та словосполучення. Сполучниками є, наприклад: і, і, і, ні, але, але, замість, або, або, тобто, чи, так, отже, отже, бути, отже, отже, однак, що, якби, оскільки тому що, коли, тому що, хоча, до того, доки, для того, щоб.
Те, що вони не схиляються, означає, що вони не підлягають відмінюванню, не змінюють число, рід і т. д. Але підлягають класифікації.
Знак оклику — незмінна частина мови
Остання з невідмінюваних частин мови, але цілком самостійна. Зазвичай вони не вступають ні в які синтаксичні зв’язки в реченні. В основному вони використовуються для вираження побажань, наказів, привернення уваги до чогось, виявлення емоцій або звукоімітації. Знаки оклику.